Avšak ne navždy
Kakao, kakao, káva…
Pro pány ze Svatého Tomáše…
Kakao, kakao, káva…
Svatotomášské peklo…
Na palubách přivezli kompasy, tretky a semena…
…zkušební rostliny, kruté hořkosti…
…druh dlažebních kostek bledých jak pšenice, a další břemena bez snů i kořenů.
Protože celý ostrov byl přístavem a cestou bez možnosti návratu.
Všechny ruce byly černými vidlemi a motykami…
…zaživa vryté v polích jako jizvy.
Každý kávovník dnes dýše mrtvým otrokem.
I zbyly na ostrovech strohé naduté sochy na nárožích…
…přes sto kostelů a kaplí na tisíc kilometrů čtverečních…
…a vzpurný synkretismus vánočních betlémů.
Zbyl tu palácový rytmus tance ússua…
…vůně česneku a olivového oleje…
…v témpi a hliněném hrnci…
…v calulú vavřín se mísí s palmovým olejem…
Rozmarýn a bazalka voní na vesnických dvorcích.
Kakao, kakao, káva…
Svatotomášské peklo.
Kakao…
…uzamklo ostrovy…
…odřízlo je…
…proměnilo je v cystu…
…avšak ne navždy!
Pocta poezii Aldy Espírito Santo, Conceição Lima a Josého Craveirinhy.
Komentář: Gerson Marta
Zvuk: Alexandra Cihanská Machová
Dramaturgie: Alžběta Hlucháňová
8mm kamera: K. Trsková, F. Luís Anacleto
Kamera: Anežka Horová
Režie, střih: Anežka Horová, Klára Trsková